Jag hoppas att det blir många fler byggprojekt.
Lyckans drake har lång svans, som vi brukar säga.
- Skål för Cardiff. - Och det nya vattenverket.
- Det känns mycket bra för oss. - Oss med.
Vi på Cardiff är mycket glada över att göra affärer med er.
Tack för det.
Tack, herr premiärminister.
17 TIMMAR TIDIGARE
Sover du?
- Vad gör du, vännen? - Beeze.
Varifrån fick du plötsligt så mycket energi?
Herregud.
Är vi framme snart?
Enligt kartan är det bara elva själakrossande timmar kvar.
Fan.
- Lägg en dollar i svordomsasken. - Ånej, den står ju kvar i Texas.
- Fan, vad dumt! - Pappa!
Jack...
- Var är Bob? - Vad letar du efter?
- Jag hittar inte Bob. - Tittade du under?
- Man får inte säga f-a-n. - Va? Bokstaverade du det?
- Ja. - Du får inte säga det.
Jag får säga det i nödsituationer, enligt reglerna.
- Det var ingen nödsituation. - Som jag hittar på allt eftersom.
- Stör inte henne. - Jag hittar honom inte.
- Varsågod. - Hej, Bob.-Tack.
- Hur mår du? - Bra. Vad har du gjort med handen?
Jag slogs mot en tiger.
- Är det säkert? - Ja, men det var ingen fara.
- Det gick värre för honom. - Ansiktet, då?
Jag ramlade i en trappa i Hongkong.
Sätt dig ner, gumman. Stör honom inte.
- Förlåt. Tack. - Ingen orsak.
- Tänk om vi inte trivs. - Dit vi ska? Det tror jag.
Tänk om det här företaget också går i konkurs.
Det kommer det inte att göra, det är mycket större än pappas.
Det är väl bättre?
- De lovade oss väl en bil? - Ja, det gjorde de, men...
- Finns det nån du kan ringa? - Telefonen funkar inte som den borde.
Jag ser ingen alls. Vilken start.
Vi tar nån av dem, bara.-Ja, tack.
Alla de här är bedragare.
De ser proffsiga ut i sina uniformer, men de kommer att lura er.
- Jag kan visa er var taxibilarna är. - Tack, det vore snällt.
Kom, så ska jag visa er.
- Här är det. - Du glömde din väska.
Jag har inget mer, jag gillar att resa lätt.
- Skönt. - Var är ni ifrån?
- Austin i Texas. - Har ni utvandrat? Var jobbar du?
Cardiff. Vi ska fräscha upp vattenverket.
Ni får visst resa överallt. Ska ni bo på Imperial Lotus?
- Ja, hur visste du det? - Det gör alla.
- Jag kan skjutsa dit er om ni vill. - Det vore ju suveränt.
- Det gör jag så gärna. Hammond. - Jack.
Jag heter Annie. Det här är Lucy och Briegel.
- Du kan säga Beeze. - Hej, Beeze.
- Trivs du här? - Verkligen. Jag har varit här 15 gånger.
- Vad många gånger. - Ja, det är många gånger.
Kvinnorna är underbara, alla vill behaga en.
Så intressant. Jag tror faktiskt att vi har för många väskor.
- Vi kan ta en taxi i stället. - Nej, allt ryms på en moped.
Då så, nu kommer skjutsen.
- Här har vi honom! - Hammond!
- Nu är ni i säkra händer. - Jag har saknat dig!
Vad härligt att se dig! De där behöver skjuts, deras dök inte upp.
Okej, men då måste jag ställa en viktig fråga.
- Okej... - Tycker ni om Kenny Rogers?
Kenny Rogers?
Ja, så klart.
Menar ni det? Det här är nämligen Kenny Roger-taxin!
Kära nån, vilken grej!
Jag heter Simsung Damnoung Damrang Sok Sophal Bunroeun.
- Vilket fint namn. - Men mina vänner säger Kenny Roger.
- Det var enklare. - Vi är så lika.
Är ni?
- Tvillingar! - Nu åker vi!
- Kom nu! - Jag tar väskorna.
Kan du titta lite på vägen också, Kenny Rogers?
- Det här står vi för. Ta hand om er. - Tackar.
- Gå och checka in, ni. - Okej.
- Den var fin. - Där är du, pappa!
- Oj! - Du ser allvarlig ut.
Jag hade föredragit en chaufför, men det var ju trevligt.
- Lampan funkar inte, pappa! - Vad menar du?
Okej... Nej, du har rätt.
- Härligt med ett så oberäkneligt hotell. - Det tycker du inte alls!
På andra ställen vet man att lamporna tänds. Det här är mer spännande.
- På tal om mysterier, vad är det här? - Min riskokare.
Vi är i Asien. Tror du inte att de kan koka ris här?
- Det här är min riskokare. - Visa dem hur vi gör.
- Tack. - Då så.
- Jag vill bada! - Det går inte nu.
- Ni ska sova. - Jag är inte trött, jag vill bada.
Då gör vi så här... Ni ska få varva ner framför teven.
Jag hittar inga kanaler, bara myrornas krig.
- Ingenting fungerar. - Nu ska vi inte vara såna.
Lucy är jämt sån, det har hon varit sen hon föddes.
- Pappa! - Hörni...
- Berätta om när Lucy föddes. - Det brukar ni vilja höra.
- Det var en besvärlig födsel. - På ett bra sätt!
- Så klart! - Ska jag ringa om teven?
Jag kan ringa. Sen ska jag berätta.
Telefonen funkar inte.
- Välkomna till tredje världen. - Fjärde världen.
- Jag visste inte att den fanns. - Inte jag heller.
Har du satt på riskokaren? Den kanske orsakade kortslutning.
- Det är samma sak i hela stan. - Varför då?
- Fungerar varken teve eller internet? - Tyvärr inte.
Har nån från Cardiff sökt mig? Jack Dwyer.
- Fungerar telefonerna? - Ja, men ingen har sökt er.
- I morgon, kanske. - Okej, tack.
Tack så mycket, allihop!
Tackar!
- Suveränt! - Sitter du här alldeles ensam?
- Har du jetlag? - Ja, det känns lite dimmigt. Själv då?
- Ser jag jetlaggad ut? - Nej.
Det är bara hjärnan som inbillar sig.
Skitsnack.-Joe... Två shots.
- Jag håller mig nog till ölen. - De är till mig.
- Har han ställt en Casio-synt på flygeln? - Välkommen till Asien.
- Du kommer att trivas här. - Tror du det?
- Det finns så mycket att göra här. - Jag vet inte...
För tio år sen hade jag aldrig flyttat till andra sidan jorden-
-för att få bli mellanchef.
Du tjänar åtminstone bra. Och... det går bra för er.
- Visst. - Jag vet nog vad Cardiff lurar i er.
- Har du nåt emot rent dricksvatten? - Uppenbarligen.
- Jag kanske behöver en shot. - Nej, du har ju barnen där uppe.
- Vad pysslade du med förut, förresten? - Jag uppfann en ventil.
- Det låter inte så sexigt. - Nej, det gör det inte.
Vi utformade en ventil som höll på att slå riktigt stort.
- Vi kom nästan ända fram. - Skål för det.
Nästan... Skål.
- Själv, då? Har du några barn? - Nej...
Inte nu längre.
Jag hade det nog också bättre förr.
Nu ska jag dra till strippklubben.
- Okej. - Jag kanske ska byta till träningsbrallor.
Så att de förstår att jag menar allvar.
Vet du... Låt inte de där jävlarna ta dig.
Tack. Vi ses.
- Hur är det, älskling? Mår du illa? - Nej.
- Vad gör du här? - Jag är nog bara trött.
- Är du arg på mig? - Nej.
Nej.
Förlåt, Annie. Det var inte meningen att lura hit er.
- Det är ingen fara. - Jag ville inte att det skulle bli så här.
- Det kändes som det bästa alternativet. - Jack...
- Jag gör mitt bästa. - Jag kan inte trösta dig nu.
Jag vet, jag vill inte...
Okej.
Har Cardiff hört av sig? Jack Dwyer.
- Tyvärr inte. - Har ni nån tidning?
De kom inte i dag.
- Kan jag köpa en nånstans? - Ja, på Kampuchea Krom.
Jag vet inte var det ligger.
Här är vi nu och här ligger Kampuchea Krom.
- Ta höger vid Mao Tse Toung, bara lite. - Bara lite...
- De har tidningar. - Tack.
Varsågod.
Har ni några tidningar på engelska?
Har ni Herald Tribune eller USA Today?
Har ni några amerikanska tidningar?
Vad bra.
Tack.
Den här är tre dagar gammal. Har ni nån nyare?
Tack.
Är ni oskadda?
Kom!
Spring!
Sluta! Jag är amerikan!
Släpp mig, för fan!
Släpp mig!
Rör mig inte! Släpp mig!
De tar sig in på hotellet! Vi är inte säkra här!
Gå tillbaka till ert rum tills allt lugnat ner sig.
Du använder ju aldrig ens din cyklop.
- Annie! Öppna! - Jag kommer.
- Hur mår ni? - Det är bra. Vad är det?
Lås dörren. Det är värsta kriget där ute.
- Kom och titta. - Älskling...
- De övermannar polisen. - Du skräms, sluta.
- Ser du röken där? - Jag ser ingenting.
- De dödar folk. De skjuter utlänningar. - Varför det? Såg du det?
- De sköt en man framför ögonen på mig. - Herregud.
De har tagit sig in på hotellet. De är i receptionen.
Var är Lucy?
- Lucy! - Lucy!
Hon var ju här...-Kom, Lucy!
- Hon gick. - Vad menar du?
- Vart gick hon? - Till poolen.
- Fick hon gå dit ensam? - Nej, det fick hon inte.
- Hon har varit trotsig. - Lås dörren!
- Fjärde våningen! - Stäng dörren!
Byt om nu, gumman. Var inte rädd.
Så där...
Sätt på dig den andra.
Vet du vad, Briegel? Gå in i badrummet och lås dörren.
På en gång.
Mamma...
Badrummet!
Lucy?
Lucy! Lucy!
Lucy!
Kom upp ur poolen!
Kom upp!
Kom!
Upp på taket! Spring!
Upp på taket!
- Annie! - Jack...
- Öppna! - Jack...
- Helvete. - Öppna nu.
Hon är oskadd.
- Vi måste upp på taket. - Det går inte, vi kan inte gå ut.
- De är här! - De kom precis till den här våningen.
- Vi kan stanna här. - Vi måste upp på taket.
Vi måste gå på en gång. Lita på mig.
Okej.
- Bob! Vänta! Bob! - Nej, kom nu!
Nej!
- Nej! - Sluta!
Nej! Spring!
Herregud... Det är ingen fara.
Blunda.
Nu är vi uppe.
- Håll emot! Släpp inte in dem! - Öppna! Vi är amerikaner!
Vi sätter oss där borta.
- Mår du bra? - Så... Mår du bra?
Vad bra. Ni var jätteduktiga.
- Jag ska fråga vad det handlar om. - Visst.
- Vad är det som pågår? - Ingen aning.
- Vet nån att vi är här? - Det hoppas jag.
- Har du nån mottagning? - Nej, det går inte.
Nån sa att premiärministern mördats.
Gå inte fram dit, de kan skjuta dig.
- Vad ropar de? - Jag vet inte, men de är skogstokiga.
Taket är vårt, vi dödar alla som kommer hit.
- Vänta, min fru kan franska. - Annie! Han pratar franska!
- Vad säger han? - De säger att vi inte ska göra motstånd.
De tar inga fångar, de tänker bara döda oss.
"Blod för vatten."
- Vad betyder det? - Han vet inte.
Piccolon vet säkert.
Vad betyder "blod för vatten"? Det är det de ropar.
De ogillar att amerikanerna tar över vårt vattenbolag.
Cardiff? Pratar han om Cardiff?
- Visste du nåt om det här? - Självklart inte.
Pappa...
- Vill de döda oss? - Nej, det vill de inte.
- De vill oss illa. - Säg inte det, Jack.
- Jag vill inte låtsas som ingenting. - Gör bara som mamma säger.
- Varför vill de döda oss? - Jag vet inte.
Ta hand om Beeze, hon behöver din hjälp.
- Vi väntar här tills vi får hjälp. - Ser du nån helikopter?
- Hör du? Är det en helikopter? - Hör ni?
Det är en helikopter.
- Allt kommer att bli bra.-Eller hur? - Ja.
- Mår du bra? Har du ont nånstans? - Ni lämnade kvar Bob.
- Vi får köpa en ny Bob. - Jag vill inte ha nån annan!
- Du kom inte ens med nåt förslag. - Vi kan köpa en ny valp åt dig.
- En bulldogg? - Ja, en bulldogg.
- En ful? - Den fulaste du nånsin sett.
- Säkert? - Säkert.
Ser du?
Ner!
Ducka!
Kom!
Akta!
Är ni oskadda?
Jack!
Vad gör du?
Jack! Vad gör du?
Helvete.
Kom! Kom!
Vi tar oss till andra sidan.
Spring!
Hitåt!
Sätt er här under.
Vi måste ta oss över till det där taket.
- Nej, inte en chans. - Vad ska vi annars göra?
- Vi måste! - Vi gömmer oss.
När de kommer hit är det kört, där borta har vi en chans.
- De är säkert där också. - Vi måste hålla avståndet till dem.
- Stannar vi här, dödar de oss. - Det här är vansinnigt.
Titta på mig! Vi kommer att dö här!
- Vi har inget val! Snälla! - Hur då?
Du hoppar först, sen kastar jag över barnen. Jag hoppar sist.
- Kom igen, du klarar det. - Okej, men hur?
Kom hit... Härifrån.
- Ta sats, sen hoppar du. Okej? - Okej...
- Nej, mamma! - Sluta!
Hon klarar det.-Hoppa nu!
Helvete...
- Jag kan inte. - Det kan du visst!
- Titta på mig, Annie! Gör det, bara! - Skrik inte åt mig.
- Tänk inte! - Mamma!
Jag är så rädd.
Gick det bra?
- Gick det bra? - Ja.
- Jag kastar över Beeze. - Nej!
- Blunda nu. - Nej, sluta!
- Kasta inte över mig! - Det ska jag inte.
- Vad ska hunden heta? - Chow Chow.
Är det bättre än Winston?
Hur gick det, Briegel? Vad du är duktig.
- Kom nu. - Nej.
- Lucy... - Nej!
- Kom hit, Lucy!
Lyssna på mig! Du måste dit över, annars gör de dig illa.
- Kom nu. - Nej!
- Jag vet. - Nej!
Nej!
Jack!
- Håll i dig! - Släpp inte!
Håll i dig! Ta tag i min arm!
Dra!
Vi ramlade nästan ner, Lucy! Du måste göra som jag säger!
Jag är rädd!
Jag också, men allt kommer att bli bra.
- Blunda nu. - Nej!
- Lucy... - Nej!
Gick det bra, gumman?
Så ja... Det är ingen fara, gumman.
Vad duktiga ni är. Förlåt för det här.
Okej...
- Gick det bra? - Ja.
Kom nu!
- Är ni oskadda? - Ja.
In här.
Jävlar!
- Vi kan ta oss ner. - Säkert?
- Tio steg till, bara. - Okej, kom igen!
Sätt fart!
Skicka ner Lucy.
Okej, jag har henne.
- Gick det bra? - Ja.
- Kom, Briegel. Jag har dig. - Du kan släppa.
Kom ner. Jag har dig.
Kom hit.
Ducka, gumman.
Sätt er ner lite.
Så...
- Känns det okej? - Aj! Ja, visst.
- Vi kommer att klara det här. - Jag vet.
Mår du bra, Lucy?
- Hur mår du, Beeze? - Briegel? Gumman?
- Titta på mig, Beeze. - Jag vill åka hem.
Jag vet.
- Kan du berätta om när jag föddes, pappa? - Inte just nu, gumman.
Jag kan berätta sen.
Jag är hungrig.
- Hej, hungrig. Jag är pappa. - Det var inte roligt.
- Jag är inte rolig, jag är pappa. - Det var inte heller roligt.
- Jag tycker att du är rolig. - Det är därför du är min favorit.
- Vad elakt! - Båda två, menar jag.
Pappa!
Kom hit.
Ducka! Jack... Ducka.
En stridsvagn, vi måste sticka!
Det kommer en stridsvagn!
Kom!
Spring!
Är du oskadd?
Gick det bra?
Akta er!
Jack...
Kryp in här.
De har gått, det är ingen fara.
Mamma... Jag måste gå på toa.
Du får göra det i byxorna.
Jag är ingen bebis.
Det vet jag, vännen. Det vet jag.
- Bara den här gången. - Men...
- Jag lovar att det inte är nån fara. - Det är ingen fara, Beeze.
Ingen fara.
Vet du hur mycket jag älskar dig?
Briegel... Jag älskar dig.
Ingen vet ju att vi är här, Jack.
- Ingen kommer att hjälpa oss. - Vi måste ta oss till ambassaden.
Det är det vi ska göra. Det klarar vi.
- Vi ska ta oss dit. - Okej.
Jag vet. Kom nu, vännen. Mår du bra?
Vi kan inte gå ut så här, vi måste ta på oss nåt annat.
Jag ska se vad jag hittar.
Titta inte ner.
- Jag vill inte vara här. - Jag vet.
Vänta lite, bara.
Jag förstår inte vad det står på kartan.
- Vad letar du efter? - Ambassaden.
Titta mamma, en amerikansk flagga.
Jättebra.
Jack...
Här ligger ambassaden, men vet du var vi är?
- Vi är där. - Då är det typ fem kvarter dit.
Håll tyst!
Nej! Var tyst!
Du får inte skrika, jag har mina barn här.
Bara tio steg till.
Jag ska hämta kläderna.
Hörni! Kom nu!
Ett par kvarter till.
Höger här.
- Jack... Vänd. - Vart då?
Kör tillbaka samma väg.
- Ducka nu. - Vänd, Jack!
Det går inte. Ducka nu, ducka!
Snälla.
Ducka. Ner med huvudet.
Jag tappar taget!
- Är det här? - Ja.
- Här kan vi ta oss upp. Kom. - Nej.
- Vi måste ju ta oss in! - Det ser inte bra ut.
- Varför inte? Det här är en försvarsmur. - Det hörs ingenting.
- Jag tar en titt. - Får jag följa med?
Nej, gör som mamma säger nu.
- Vad ska du göra? - Jag ska ta en titt.
Var försiktig.
Går det bra?
- Ser du nåt? - Jag måste se lite bättre.
Pappa!
- Jack! - Pappa!
Annie! Annie!
Här är vi!
Kom!
Hitåt!
Jag ber er... Vi är en familj.
Snälla...
- Det är ingen fara. - Håll er nära mig.
- Det är ingen fara. - Ner, Lucy.
Ni kommer inte undan, vi ska hitta er!
Vi måste ta det där geväret. Vänta här.
Leta överallt! Hitta dem!
Ni kommer inte undan, vi ska hitta er!
Jag ska döda er!
Göm dig, snälla Jack.
De kommer att se honom... Helvete.
Jag måste hjälpa pappa. Vad ni än hör, gå ingenstans.
Hallå! Här är jag!
Ta det, Jack!
Du, din jävel!
Jack!
Nej! Nej!
Nej!
Släpp mig!
Jag ska döda er!
Nej! Jag dödar dig! För helvete!
Herregud!
Skjut inte! Jag har pengar!
Vänta, jag har pengar!
Jag har vapen!
Jag kan ge er vapen!
Sung! Alla gillar Sung!
Jag tar klockan 1, 3 och 5!
Helvete.
Herregud! Jag mår bra.
- Klockan 1, 3 och 5, sa jag. - 3 är ditåt.
- Klockan 3 är han. - Han är klockan 2.
Man räknar från huvudets position, inte fötternas.
- Bra så? - Det får duga.
- Skynda er nu. - Hämta flickorna.
Han kommer snart tillbaka med fler. Kom nu, skynda er.
- Ingen fara. - Jag vet ett ställe där vi kan gömma oss.
Jag är här, gumman.
Skynda på! Jag ska ge er lite mer tid.
- Nu springer vi. - Kom nu!
Kom igen!
- Kom nu. - Nej, jag vill inte!
Lucy... Det här kan vi inte diskutera just nu.
Titta på mig.
Det här fick jag av min dotter sist vi sågs.
Hon sa att jag inte ska råka illa ut så länge jag har det på mig.
Nu vill jag ge det till dig, så att du kan känna dig trygg.
- Vad som än händer. - Beeze, då?
Det skyddar Beeze också, ni behöver inte vara rädda.
Var tysta nu och håll er nära mig.
- Du blöder. - Det är inte mitt.
- Kom nu. - Kom.
Så där, rappa på. Upp för trapporna.
- Kosal. - Hej, Hammond.
- Skönt att se dig. - Detsamma.
- Vi tänkte sova här i natt. - Okej.
- Vill ni ha lite te? - Gärna det, och kanske nåt starkare.
Du doftar underbart.
Hitåt ska vi. Kom här, familjen.
- Det är ingen fara. - Ut på taket.
Vi klarade det.
- Skönt att se dig, Kenny. - Kom upp, allihop.
Nu är vi framme.
Ni måste vara hungriga, här finns mat så det räcker. Sätt er.
Bra jobbat.
- Var det gott? - Vad är det för nåt?
Har ni inte ätit canchow-kyckling? Det här kommer ni att gilla.
- De matar dem med russin. - Jaså?
- Det gör köttet sötare. - Russin? Intressant.
- Vad äter de i USA? - I USA...
Andra kycklingar, skulle jag tro.
- Kan jag få prata med mamma och pappa? - Ja, visst.
- Ät lite nu. - Kom.
Ät nu.
Ser ni floden där? Det är ungefär tre kilometer till gränsen till Vietnam.
Om vi kan ta oss dit är vi i säkerhet och kan lägga allt det här bakom oss.
- Tack, Hammond. - Ingen orsak.
Jag ska titta till barnen.
Du är väl inte här bara för kvinnornas skull?
Nej.
Kanske lite grann.
- Jobbar du för brittiska CIA? - Nåt sånt.
- Och Kenny...? - Ja.
- Tack. - Nej.
- Tack för att du... - Tacka inte mig.
- Det här är mitt fel. - Vad menar du?
Såna som jag har banat väg så att såna som du hamnar här.
De brukar inte slå tillbaka, oftast förstår de inte ens vad vi gör.
- Vad menar du? - Vi har intressen här i området.
- "Vi"? - Våra länder.
Företagen som styr dem har intressen här.
Då dyker jag upp och erbjuder dem lån för att kunna finansiera våra tjänster-
-som vi vet att de inte har råd med.
Sen bygger vi kraftverk, vattenverk, vägar... Det spelar ingen roll.
När de inte kan betala sina skulder tar vi över ägandeskapet.
Ett jävla skitjobb.
Rebellerna säger att vi förslavar folket genom att ta över vattenverket-
-och de har rätt.
De flesta av de där skoningslösa männen vill bara skydda sina barn. Som du.
Så tacka inte mig, det är jag som har försatt din familj i fara.
Det minsta jag kan göra är att hjälpa er härifrån.
Är det där canchow-kyckling? Det ser ut som en hund.
Du måste vara stark, Jack. Inte minst för deras skull.
- Russin? - Det lät bra.
Jag dödade nån.
Du lever, Jack. Din familj lever.
Här handlar det inte om att göra rätt, utan om att få familjen härifrån.
Sov lite, vi ger oss av om fyra timmar.
Hur mår du?
Jag hade inte behövt ta med mig riskokaren.
Skojar du? Vi kunde inte ha rest utan den.
Tack för att du har stått ut med mig de senaste åren.
Jag vet att det inte har blivit som du hoppats på.
Om mitt liv hade blivit som jag hoppats på skulle jag bo i Paris.
Jag skulle sitta i en lägenhet vid Saint-Sulpice och dricka vin.
Det låter bra.
Då skulle jag inte ha träffat dig.
Då skulle jag inte ha lärt känna våra underbara flickor.
Och missat hur oerhört stort det är att vara deras mamma.
Mitt liv har gett mig så mycket mer...
...än nåt jag hade kunnat önska mig eller planera för.
Om vi så dör här i morgon, har det varit värt det.
Titta på mig...
Ingen kommer att dö här.
Mot muren!
Ducka!
De skjuter från andra sidan gatan, så ducka.
De är fyra stycken. När jag skjuter ska ni springa till trappan.
Är ni beredda?
Nu!
Nej, ta den dörren! In där!
Jag hjälper honom.
Fortsätt... Ta er över gränsen.
Fortsätt. Lev ditt liv, Jack.
Spring!
De kommer inte att klara det. Helvete... Upp med dig.
Upp med dig.
Vänta...
Vänta... Kom till pappa, din jävel.
Din jävel!
Vänta! Vänta lite.
- Vad gör vi nu? - Jag vet inte. Vi kan...
Vi kan... Jag vet inte.
Vad ska vi göra?
Jag vet inte.
- Jack? - Jag vet inte.
- Annie... - Jack?
Jack?
Jack... Titta på mig.
Tio steg till. Minns du det? Försvinn inte.
Stanna här. Stanna här hos mig.
Okej?
Vi måste ta oss till floden.
- Vi ska ta oss över gränsen. - Vi måste fortsätta.
- Okej? - Floden...
- Stanna här. Okej? - Okej, kom nu.
- Mina fötter...! - Tyst.
Där är floden.
Vilket håll?
Vad då?
In där. Skynda er!
Vänta här. Jag går ner till floden och fixar en båt.
Är det din båt?
Du får min klocka.
Titta, det är en guldklocka. För båten. Den är värd tusen dollar.
- Skor. - Vill du ha mina skor?
- Skor. - Så.
Okej, vänta här.
Vänta lite.
Okej?
Okej.
Va? Nej...
Vart då?
Här kan vi vänta en stund.
Mamma!
- Pappa! - Tyst!
- Pappa! - Lucy!
- Akta dig, pappa! - Nej!
Du!
- Pappa! - Nej!
Släpp henne!
Nej, snälla. Hon är bara ett barn.
Snälla, släpp henne. Snälla.
Nej! Nej!
Nej... Nej! Nej!
Nej! Snälla, sluta!
Lucy... Gör det, bara.
Lucy... Jag är här. Öppna ögonen.
Vi är tillsammans. Jag älskar dig.
- Pappa! - Du är inte ensam, det är ingen fara.
- Gör det. - Nej, vi behöver dig!
Vi behöver dig!
- Gör det, bara. - Nej!
Gör det!
- Var är Beeze? - Jag hämtar henne.
- Kom till mig. - Förlåt, pappa!
Du var jätteduktig, det är ingen fara.
Det är över nu.
Mamma...
Det är ingen fara.
Kom.
Helvete... De kommer att se oss, Jack.
Ducka! Var tysta.
Vietnam... Där är Vietnam. Fortsätt paddla.
Kom igen!
Stanna! Ni har inte lov att komma in i Vietnam. Vänd om!
Sluta! Skjut inte!
- Vi är inga brottslingar! - Ni har inte lov att passera gränsen!
Vi söker asyl! Vi är en familj som behöver hjälp!
- Stanna! Ni får inte fortsätta! - Skjut inte!
Jag tar med min familj till Vietnam!
Stanna där ni är!
Skjut inte! Vi tänker inte vända om!
Skjut inte!
Sänk vapnen! Båten är nu på vietnamesiskt vatten!
Skjuter ni, betraktas det som en krigshandling!
Båten är nu i Vietnam! Sänk era vapen!
Det är över nu.
Kan du berätta om när jag föddes, pappa?
Okej.
Jag tyckte att det kändes som en bra idé att filma födseln.
Jag sa "ta i, ta i", och då tittade hon på mig som om...
Ni vet hur mamma ser ut när man är riktigt illa ute.
- Kom jag ut sen? - Ja, det gjorde du.
- Sen fick jag smisk. - Det är för att bebisarna ska skrika.
- Gjorde hon inte det? - Nej, hon skrek inte.
De försökte igen, och igen, och igen...
- Men jag andades inte. - Precis.
Då kom det fler läkare springande med en massa maskiner.
Sköterskan sa åt mig att sluta filma.
Sen tittade din pappa på mig och sa:
"Säg till henne att andas, hon känner igen din röst."
"Säg det högt."
Då ropade jag: "Andas, lilla Lucy. Snälla, andas!"
- Då gjorde jag det. - Ja, det gjorde du.
När mamma höll dig för första gången sa jag:
"Oroa dig inte, lilla Lucy. Vi ska ta hand om dig."
- Var inte ledsen, pappa. - Det är jag inte.
Jag är glad.
Väldigt glad.